Еню Кювлиев
Гладна година

chitanka.info

Това се случило през една гладна година. Нямало храна нито за хората, нито за добитъка, нито за дивите зверове.

Угрижила се лисицата. Няколко дни нищо не могла да хапне.

— Добре ще бъде да отида в някоя друга земя — рекла си тя и тръгнала на път.

Насред пътя я срещнал вълкът.

— Накъде, Лисо? — попитал я той.

— Отивам в друга земя.

— А дали там е по-добре?

— Как да не е по-добре! Там стадата пасат без овчари. Там има месо колкото искаш.

— Ще дойда тогава и аз с теб — казал вълкът и тръгнал с Лиса.

По пътя ги срещнало магарето.

— Къде сте тръгнали, приятели? — попитало то.

— В друга земя отиваме.

— Защо?

— Да се наядем до насита — казала лисицата. — Там има трева, сочна и висока. Можеш да пасеш колкото искаш.

— А магарешки бодил има ли?

— Има.

— Вземете тогава и мене — примолило се то.

— Добре, приятелю. Тръгвай!

Вървели дълго. Стигнали до една височина. Взели да се изкачват по нея, но лисицата скоро се уморила, легнала насред пътя и казала:

— Много се уморих, а трябва да се върви още десет дни. Поне да имаше нещо да си хапна. Тук има трева, но няма месо. А аз съм много гладна. Но знаете ли що? Ще изядем един от нас — онзи, който е най-млад. Затова казвайте поред кой кога се е родил.

— Аз съм се родил през голямото наводнение — казал вълкът.

— Лъжеш! — креснала лисицата. — Ала лъжата няма да те спаси, защото аз имах бели косми, когато стана наводнението. Пак си по-млад от мене.

А магарето казало:

— Аз не зная точно кога съм раждано, но вие можете да проверите. Баща ми е записал моя рожден ден на десния ми заден крак.

— Аз съм късогледа — казала лисицата. — Ти, Вълчо, имаш по-големи очи. Я виж какво пише!

Вълкът се приближил. А магарето, като усетило вълчовата муцуна до копитата си, така силно го ритнало, че вълкът се преметнал във въздуха, паднал и не станал вече.

Тогава лукавата лисица рекла:

— Ето, Вълчо, каква е наградата на онези, които лъжат.

А сетне се обърнала към магарето и казала:

— А сега, приятелю, има храна и за двама ни. За тебе сочна трева и бодил, а за мене и вълчето месо е харно.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.